Dz ves grāmata
Muzejs
Š sdienas pēdējā ekskursija.
Kāpēc gan tās nevienam neinteresē.
Ekskursijas vad tājs
Tieši mērķ .
Sveiks, vecais onka!
Muzejs? Atkal?
Ciest nevaru.
Ak vai. - Nekas, Tomas.
Es viņus izvadāšu.
Esi droša?
Domāju, tie ir mūž gie pēcstundnieki.
Neuztraucies. Es tikšu galā.
Paņem pārtraukumu.
Paldies.
Sekojiet man, bērni.
Ei, kundz t! Muzeja durvis ir tur.
Jā, bet jūs neesat tādi kā citi bērni.
Ak, nē, nē.
Jums jāredz kaut kas pašs.
Tieši aiz š m durv m.
Jums rēgojas, kundz t.
Tiešām?
Bet varbūt jūs nespējat ieraudz t?
Ejam.
Šodien ir 2. novembris.
Vai kāds zina, kāpēc š diena ir noz m ga?
Tako otrdiena!
Nē.
Helov na konču pier šanās diena?
Nē. Šodien ir Mirušo piemiņas diena. - Paga.
Tāda kā nacionālā zombiju diena?
Jūs nedr kstat tur iet!
Mums abiem būs nepatikšanas. Senie likumi...
ko noteikusi muzeja vad ba.
Nu, šķiet es varētu uz to pievērt aci, mana...
dārgā.
Lūk, bērni,
Meksikas krāšņais skaistums!
Š vieta ir kruta.
Tik daudz galvaskausu!
Vismaz š vieta nav tizla.
Kas tā par grāmatu?
Tā ir Dz ves grāmata.
Visa pasaule sastāv no stāstiem,
un visi tie stāsti ir atrodami te.
Šajā grāmatā ir daudz paties bu.
Daži stāsti tiešām ir patiesi.
"Cinco de Mayo kauja"?
Majonēze! Dievinu majonēzi.
Taču daži ne paši.
El chupacabras, le endārās kazu izsūcējas?
Man tādu vajag.
Lai gan dažus no šiem stāstiem var apšaub t,
viens ir zināms pavisam droši.
Meksika atrodas pasaules centrā.
Un sen atpakaļ Meksikas centrā
bija neliela, savāda pilsētiņa Sananhela.
Čurrosi! Čurrosi!
Glazēti čurrosi!
Un, protams, tā kā Sananhela atrodas pasaules centrā,
tieši zem tās atrodas
Atmiņās glabāto zeme.
L ksma un burv ga vieta, kur m t tie, kuri turpina dz vot
savu m ļo cilvēku atmiņās.
Un zem tās atrodas
Aizmirsto zeme.
Skumja un vientuļa vieta, kurp dodas tās nabaga dvēseles,
kuras vairs neviens neatceras.
Taču, pirms sākšu stāst t mūsu stāstu,
jums jāiepaz stas ar šo divu valst bu valdniekiem.
Kas tā tāda?
Tā ir Katrina.
Viņa ir veidota no saldas karameles.
Viņa ir tik smuka.
Ir gan, vai ne?
Viņa m l visus cilvēkus
un tic, ka viņu sirdis ir šķ stas un patiesas.
Un tas ir Ksibalbs.
Tas apburošais nelietis domā, ka cilvēki nav pārāk šķ sti - kā viņš pats.
Viņš izskatās spokains.
Jā, viņš ir veidots no darvas un visa, kas pasaulē ir nebaudāms.
Viņš ir tik
smuks.
Un kas tas par d vaini ar bārdu?
Tas ir Sveču lējējs. Viņš visu notur l dzsvarā.
Viņš ir veidots no vaska, un viņa bārda ir pilna ar mākoņiem.
Ar mākoņiem?
Labi. Es jums parād šu vēl kaut ko.
Visas š s koka figūriņas
mūsu stāstā ataino stus cilvēkus - kā mēs ar jums.
Un tā mūsu stāsts sākas
dienā, ko Meksikas iedz votāji sauc par
Mirušo piemiņas dienu.
Neatkāpties.
Nepadoties!
Šajā ma iskajā svētku dienā
imenes nes ēdienu un ziedojumus
uz savu m ļoto altāriem.
Kā simts dzimšanas dienu ball tes.
Tieši tā.
Un šajā konkrētajā Mirušo piemiņas dienā
pēc izsūt jumā vad tajiem gadsimtiem
Ksibalbam reiz bija gana.
Tiešām, mana m ļā,
tev nav ne jausmas, cik auksta un nejauka ir kļuvusi Aizmirsto zeme.
Tieši tāda kā tava sirds, Ksibalb.
Tieši tāda kā tava sirds.
Kāpēc man jāvalda drūmā tukšainē,
kamēr tu baudi nebeidzamus svētkus Atmiņās glabāto zemē?
Tas nav god gi.
Ksibalb!
Kas ir? Ir pienācis viņa laiks.
Apmēram.
Ne šodien, m ļais.
Aiziet, dārgā. Samaināmies ar zemēm.
Es tevi lūdzu!
Tu esi tik foršs, kad lūdzies.
Nopietni. Man tur, lejā, riebjas.
Ei. Tu tur esi, jo krāpies!
Tu pats sev izraki bedri ar tām der bām.
Tu neesi tas, kuru iem lēju
pirms daudziem gadsimtiem.
Neiestigsim pagātnē, m ļā.
Nu vienalga, es te prātoju...
Kā būtu ar vēl vienām mazām der bām?
Domā nodzēst manas dusmu liesmas ar vēl vienām der bām?
Tieši kas tev ir prātā?
Paskat simies, kāds šovakar piedāvājums.
Skaties, m ļā. Klasiska dilemma.
Divi puikas. Labākie draugi, tiešām.
Iem lējušies vienā meitenē.
Nebaidies, senjorita. Ir ieradies tavs varonis!
Vai tiešām?
Kā tu uzdr ksties pārtraukt itāristu?
Tā meitene ir mana.
Nemūžam!
Viņa ir mana.
Es nepiederu
nevienam.
Nu mums ir, par ko saderēt. Kurš puisis viņu apprecēs?
Ļoti labi.
Mēs katrs izvēlēsimies vienu no tiem puišiem kā savu uzvarētāju.
Ejam novēlēt viņiem veiksmi.
Marija, vai tad tu nebiji nosod ta?
Mans tētis pārsp lē.
Kā es varēju zināt, ka vistām nepat k iet vannā?
Neuztraucies. Viņš zina, ka šonakt tevi sargās sts v rietis.
Tu ne tuvu neesi sts v rietis.
Bet man ir ūsas.
Jā, tāpat kā tavai omei.
Marija.
Manolo!
Nāc, dēls.
Tava māte ar tevi tā lepotos.
Vai tu domā, ka viņa šonakt atgriez sies?
Karmena ir te.
Taču tas vairāk l dzinās
siltuma sajūtai, kad m ļotie cilvēki ir kopā ar tevi.
Visas š s imenes ir zaudējušas kādu.
Bet tik ilgi, kamēr mēs viņus atceramies,
mēs varam sajust viņu klātbūtni
vienu nakti gadā.
Es tikai cerēju, ka varēšu vēlreiz viņu redzēt.
Viņa vienmēr smaržoja pēc ziediem.
Es atceros, kā viņa dziedāja.
Viņa bija laba sieviete.
Man viņas tik ļoti trūkst.
Esi rāms, un tu to sajut si.
Tava māte ir šeit kopā ar visiem mūsu senčiem.
Kamēr mēs viņus atceramies, viņi ir kopā ar mums.
Tajā br d , kad mēs viņus aizmirstam, viņi aiziet pavisam.
Es jūtu viņus.
Labie ļaudis,
vai es, lūdzu, varētu dabūt kādu no jūsu maizēm?
Es esmu tik izsalkusi.
Mamma noteikti jums to iedotu.
Vai ne, tēt?
Paldies, m ļais.
Pateic bā par to tu saņemsi manu svēt bu.
Lai tava sirds vienmēr ir šķ sta un drosm ga.
Kas jāsaka, Manolo?
Paldies, senjora. Paldies.
Manolo.
Vienmēr atdod visu par velti.
Vai ne, tēt?
Džoakima tēvs kapteinis Mondragons
bija miris, c noties ar baism go band tu
Šakalu.
Kas tur ir?
Jaunais cilvēk, vai es varētu dabūt kādu no tavām maizēm?
Es esmu tik izsalcis.
Š maize domāta manam tēvam.
Un tā ir garda.
Varbūt tu gribētu main ties?
Vecs ordenis? Beidz.
Tas nav parasts ordenis, puis.
Kamēr to nēsāsi, tev nevarēs nodar t pāri.
Un tas tev dos neizmērojamu drosmi.
Tiešām?
Vienojušies.
Bet paslēp to.
Ir kāds band tu valdnieks,
kuru nekas neapturēs to dabūt atpakaļ.
Band tu valdnieks?
Tu domā - Šakals?
Kur viņš pazuda?
Nu tad tā - ja meiteni apprecēs mans puisis,
es beidzot vald šu Atmiņās glabāto zemē.
Un, ja mans puisis apprecēs to meiteni, tu...
Tu beigsi iejaukties cilvēku dar šanās!
Ko?
Es to nevaru!
Beidz. Tas ir mans vien gais prieks!
Tad der bu nebūs.
Ļoti labi, mana dārgā.
Saskaņā ar senajiem noteikumiem...
der bas ir slēgtas.
Un tā sākās lielākās der bas vēsturē.
Manolo pret Džoakimu par Marijas roku.
Paga. Tie senie dievi izvēlējās tr s mazus bērnus...
Lai viņi pārstāvētu visu pasauli?
Jā. Piln gs neprāts, vai ne? - Jā!
Turpiniet, kundze.
Tu esi tik foršiņš.
Ak nē.
Es to nepieļaušu.
Mums jāatbr vo dz vnieki!
Nāciet, puiši!
Darām to!
Jā! - Pagaidi, Marija.
Nemet!
Sananhelas iedz votāji, lūdzu!
Es jūs lūdzu.
Pēc revolūcijas
mums vajadzēs jaunus br vprāt gos, kas pievienosies šai varenajai armijai!
Tā ir varon ga armija, kurai mūs jāsargā no Šakala.
Šakals ir šeit!
Br v bā!
Marija, ko nu tu esi izdar jusi?
Te joņo br v ba!
Apstājies!
Ak nē!
Ak vai.
Neatkāpties.
Nepadoties.
Viņam ir talants.
Laba stāja, dēls.
Tas ir mans dēls!
Paldies, Manolo.
Ak vai.
Ko es palaidu garām?
Jums viss labi?
Tu izglābi man dz v bu.
Un es...
Klusu, puis. Es runāju.
Bet es... - Klusu.
Tai meitenei būs lielas nepatikšanas.
Ak vai.
Marija!
Piedod, tēt.
Es tikai...
Manolo itāra.
Marija!
Tūl t pat izbeidz tās dump gās blēņas!
Tev jākļūst par pieklāj gu jaunkundzi.
Kāpēc?
Jo es tā teicu!
Es tevi sūt šu uz Spāniju.
Šķ st bas mūž go liesmu klostera māsas
pal dzēs tev laboties.
Ko? - Bet, tēt!
Nē, tas ir nolemts. Tagad ej mājās!
Džoakim, tu esi ļoti l dz gs savam tēvam.
Šai pilsētai vajadz gs jauns varonis.
Nāc.
Tu esi kā dēls, kura man nekad nav bijis.
Tavs tēvs man bija kā brālis.
Un kur tad tu dodies?
Viņš nedr kst sūt t Mariju prom.
Tēvi dara to, kas nāk par labu viņu bērniem.
Ejam.
Es redzēju, kā tu c n jies ar to zvēru.
Tu dar ji lepnus mūsu senčus.
Domā, es atstāju iespaidu uz Mariju?
Uz Mariju un visām pilsētas meitenēm.
Ļaudis runāja, ka mūsu dzimtā es vēršu c ņās biju visdižākais.
Taču tu, mans dēls, būsi visu laiku diženākais Sančess!
Par tevi sacerēs dziesmas!
Un es tās dziedāšu!
Pagaidi, ko?
Es tās dziedāšu.
Dēls, Sančesu vēršu c n tājam neder mūziķa darbs.
Bet es gribu būt mūziķis.
Nē. Tev ir jākoncentrējas.
Dr z sāksies tava apmāc ba.
Tavs vectēvs Luiss sāka mani māc t tavā vecumā.
Paga, vai tas nebija tad, kad vērša dēļ nonāci komā?
Ak, atmiņas.
Mans vien gais dēls c nās ar nikniem, milz giem zvēriem.
Turpinās imenes trad cija.
Jā!
Un pienāca diena, kad Marijai bija jādodas māc ties uz ārzemēm.
Tr s draugi vairs nebūs kopā.
Raksti dr z.
Es nu iešu tur.
Man jūsu trūks, puiši.
Mēs tevi te gaid sim.
Tik ilgi, cik vajadzēs.
Nepārtrauc spēlēt itāru, labi?
Un tu.
Nepārtrauc c n ties par taisn bu.
Man tev ir dāvana. Atver tagad.
Paga. Mums bija jānes dāvanas?
Es viņu nosaucu par Ruku.
Viņš tevi pieskat s.
Es tevi atceros.
Man šķita, tev vajag daļiņu pilsētas, kas tev varētu doties l dzi.
Paldies.
Nu tiešām, neviens neteica, ka jānes dāvanas.
Vai paturēsi Ruku?
Tas tev saplēstās itāras vietā.
Visi uz klāja!
Man jāiet.
Neaizmirstiet mani!
Marija!
Tava cepure!
Vienmēr spēlē no sirds. Marija
Marija!
Kad tu atgriez sies,
es tev dziedāšu!
Un es par tevi c n šos!
Paies gadi, l dz viņi atkal redzēs Mariju.
Es tevi gaid šu.
Es būšu brašs
Un ar stiprs
Viens, divi, tr s.
Es prātu izmantošu
L dz ar sirdi savu
Savu miesu ierobežošu
Un acis pievērs šu
Viens, divi, tr s!
Mērķtiec gs prāts
No meliem atbr vots
Es ceļos nomet šos
Gaid šu - Ei, Menij!
Es ceļos nometos
Zinu savu vietu - Jā! Tieši tā kā tavs tēvs!
Jo es gaid šu, es tevi gaid šu
Tā ir jānogalina vērsis!
Un es gaid šu
Es tevi gaid šu
Un es gaid šu, es tevi gaid šu
Es gaid šu, es...
Es tevi negaid šu!
Tēt, es jau gāju turp.
Pēc gadiem ilgiem treniņiem Manolo tēvs r koja viņa pirmo vēršu c ņu,
kas, pateicoties veiksmei,
notika Marijas atgriešanās dienā.
Pagaidi, tēt!
Visu nakti spēlēji ar mariači!
Gribi kļūt par tādu kā tie jefiņi?
Labi, Menij, mēs pagaid sim ārpusē.
Mēs Sančesa kungam nepat kam. - Domā?
Klusu, slinkie d kdieņi!
Ja tu dz vo zem mana jumta,
tad pakļaujies maniem likumiem.
Tu būsi matadors!
Tēt, tā ir mana dz ve.
Visi Sančesi c nās ar vēršiem!
Visi kā viens.
Es biju sts zvērs arēnā. Zvērs!
Tas tev ir asin s. Tas ir tavs liktenis.
Cik reižu man tev tas jāsaka?
Tas nav mans mērķis, bet tavs.
Dēls, Džoakims ir pilsētas varonis,
bet šodien tu būsi ringa varonis.
Ja beidzot tu tiešām nogalināsi vērsi.
Bet viņš nogalināja vērsi todien treniņā!
Tas neskait jās.
Nē. Nav labi nogalināt vērsi.
Atkal sākas.
Mūsdienu jaunatne - gari mati, riebums pret nogalēšanu.
Es aizeju.
Vai tu nem li savu imeni?
Tad stājies pret tam vērsim, dēls.
Neapkauno mūsu vārdu.
Vienkārši esi Sančess!
Dēls,
viņš to neizdar s.
Ei, Manolo!
Neatkāpties.
Nepadoties.
Atgriezies Sananhelas varonis!
Nu beidz.
Palaist garām tavu pirmo vēršu c niņu?
Ar Marija ir te!
Esi viņu redzējis? Gribu parād t viņai šos mazul šus.
Tātad viņa atgriezusies, tikai lai redzētu tevi?
Beidz. Tas nav...
Tev ir ordeņi, bet man ir vēršu rings.
Redzēs, kas Marijai patiks labāk.
Labi, ka tu beidzot uztver vēršu c ņas nopietni.
Tev mani jāredz vēršu ringā. Es tur tagad esmu sts meistars.
Īsts Sančesu v rs.
Jādz vo lielu cilvēku ēnā, vai ne, draugs?
Diženu.
Ei, brāl, lai labākais iekaro Marijas sirdi.
Džoakim!
Par godu tam, ka Marija atgriezās no Eiropas,
pilsētu ar savu ierašanos pagodināja tās cildenākais dēls,
kurš nu bija ordeņiem rotāts varonis.
Runā, Džoakims ceļo no pilsētas uz pilsētu, atbr vodams tās no band tiem!
Jā!
Malacis.
Labdien, enerāli.
Jums ir iespaid gas ūsas.
Kā jau bija gaidāms,
visi pilsētiņā gribēja redzēt, kāda ir izaugusi Marija.
Atgriezies pilsētas dārgakmens.
Viņa pal dzēs bāreņu namā.
Dzirdēju, viņa lasot grāmatas. Izklaidei.
Nevar būt!
Senjorita Posada.
Sveiks, Džoakim.
Tiešām prieks tevi redzēt.
Un viņa ir tik dabiska!
Kas ir?
Runā, ka Manolo
varētu būt dižākais no visiem Sančesiem!
Jā!
Malacis!
Kas ir?
Es vēlētos velt t šo korridu
Marijai Posadas jaunkundzei.
Esi sveikta mājās, senjorita.
Man ir aler ija pret nāvi!
Īpaši sejai!
Tas ir sts Sančess!
Manolo!
Tas ir mans dēls!
Marija
Manolo! Manolo!
Izdari to, dēls.
Manis dēļ.
Ģimenes dēļ. Esi Sančess!
Nē.
Nav pareizi nogalināt vērsi!
Redzi?
Es teicu, ka viņš to neizdar s.
Mums nav jānogalina vērsis!
Ak nē. Manolo.
Uz redzi, Marija.
Manolo.
Manolo. Celies!
Piedod, tēt.
Nedari visu vēl ļaunāku ar atvainošanos!
Sančesi nekad neatvainojas! Nekad!
It nekad.
Ja būt par vēršu c n tāju noz mē...
nogalināt vērsi,
tad es neesmu vēršu c n tājs.
Neesi. Tu neesi Sančess.
Uzvara!
Tam nabaga puikam nebija izredžu, dārgā.
Taču labas der bas.
Tās vēl nav galā.
Ak, Marija.
Kad tu biji te
Es nespēju tev ielūkoties ac s
Tu l dzinies eņ elim
Tava āda saviļņo mani
Bet es esmu ķertais
Es esmu d vainis
Ko gan es te daru?
Es te neiederos
Es neiederos
Manolo.
Marija!
Kas tur notika?
Tu nepaz sti sievietes, m ļais.
Tovakar enerālis Posada r koja svin bas, lai sveiktu Mariju ar atgriešanos.
Bet viņam bija lielāki plāni.
Par Džoakimu!
Dižo varoni!
Žēl, ka esi pilsētā tik uz pāris dienām.
Ja vien kaut kas tev liktu palikt,
piemēram, paša meitene.
Ko, Marija?
Tēt!
Kas ir? Ko es pateicu?
Ak, mans tēvs.
Ir tik br nišķ gi tevi atkal redzēt, Džoakim.
Kādas ūsas. Un visi tie ordeņi.
Par ko tu dabūji to?
Ne par ko. Ne par ko.
Ko? Es ne...
Varbūt tu varētu man vairāk pastāst t par Eiropu?
Man tur ļoti patika.
Tik skaista mūzika, māksla un grāmatas. Tur bija br nišķ gi.
Grāmatas, māksla, br nišķ gums.
Tu esi daudz iemāc jusies, Marija.
Esmu drošs, kādudien
tu dar si kādu v rieti ļoti, ļoti laim gu.
Un es ceru, ka tā v rieša ūsas vai ordeņi
dar s tevi ļoti, ļoti laim gu.
Ak tā gan?
Nu jā.
Aiz katra v rieša ar apbr nojamām ūsām stāv skaista sieviete.
Ak jā.
Un es gatavošu ēst un kopšu visu,
vienmēr būšu viņam pie rokas.
Tas izklausās tik labi. Tas tiešām izklausās tik labi.
Un tu izklausies... Tu esi tik skaista.
Tu smejies?
Ak vai.
Vai tā tu saredzi sievieti?
Mūsu vien gais uzdevums ir dar t v rieti laim gu?
Jā.
Nu, es nezinu.
Šķiet, man vairs negribas ēst.
Nē, lūdzu, palieciet savās vietās.
Nu atvainojiet mani, es iešu apraudz t Ruku.
Tā ir mana cūka.
Man jāpavada laiks ar kādu civilizētu būtni.
Tu esi sev izvēlējies spar gu meiču.
Labais, Džoakim! Ļoti asprāt gi.
Neticu - enerālis ielūdzis visu pilsētu!
Izņemot tevi, Manolo.
Piedod, brāl.
Viņš pat ielūdzis mūs.
Bet viņš mūs ien st.
Tas ir bezcer gi. Viņu dabūs Džoakims.
Klau. Mums tikai jānospēlē pareizā dziesma.
Un tici man, viss main sies pāris taktu laikā.
Mēs jau visu taktu esam bāros nodzēruši!
Divreiz!
Pagaidi. Es zinu, kas jāspēlē.
Tam jābūt romantiski
un eleganti,
bet ar ļoti lielu cieņu.
Tev ir tas, ko man vajag
Bet tu saki - viņš ir tikai draugs
Ak, m ļā, tu...
Nu, tas noteikti piesaist ja viņu.
Nesaprotu. Tā dziesma vienmēr to panāk.
Pat no manas sievas.
Pagaidi. Tu esi precējies?
Es sapratu! Dziediet l dzi.
Ja gribi manu ķermeni Un es tev liekos seks gs
Aiziet, m ļā, saki man to
Ļoti romantiski, Pepe.
Vairāk neko nespēju ieteikt.
Labi, mana kārta!
Viens, divi, viens, divi, tr s, četri!
Tā meitene nav tavā l gā, brāl.
Ei, ejam ēst!
Vienmēr spēlē no sirds. Marija
Es tevi pārāk m lu
Lai dz votu, bet pretm lu negūtu
Es tevi pārāk m lu
Debesis ir manas liecinieces
Vai kāds gan to noliegtu
Es zinu - es pareizi daru
Kad dziesmu šo dziedu
Mūsu m la virs citām paceļas
Jo es tevi pārāk m lu
Lai tev pieskartos, es dz voju
No nakts nakt tavu vārdu čukstu
Es tevi pārāk m lu
Tikai vienu pret tevi jūtu Un zinu - tā pareizi
Es zinu - es pareizi daru
Kad dziesmu šo dziedu
Mūsu m la virs citām paceļas Jo es tevi pārāk m lu
Debesis zina Es lūdzos tavu vārdu
Lai nāc un blakus man esi
Bez tevis nav daļas no manis
Es c n šos, lai tu reiz mana būtu
Es tevi pārāk m lu
Debesis ir manas liecinieces Vai kāds gan to noliegtu
Tu manā dvēs'lē mājo
Mana sirds tik pēc tevis kāro
Mana m la virs citām paceļas
Jo es tevi m lu
Tava m la virs citām paceļas Jo es tevi m lu
Mūsu m la virs citām paceļas
Ja mani tikpat ļoti m li tu
Vai tev šķita, ka tas būs tik viegli?
Laikam gan.
Manolo!
Pagaidi, es nonākšu lejā.
Džoakim.
Ko tu dari? - Marija...
Vai precēsi mani?
Jā.
Neuztraucies, tavs tēvs jau piekrita laul bām.
Viņš... Ko?
Kurš vēl mūs aizstāvēs no Šakala?
Ko es palaidu garām?
Pagaidi mirkl ti.
Vai ar viņš bildināja?
Nē.
Vai gras jies to dar t?
Ko?
Es pirmais bildināju. Tu ej pac nies ar vērsi.
Jūs abi uzvedaties kā stulbeņi!
Paga, es ar ?
Tu esi tik stiprs, Džoakim.
Paldies, es daudz trenējos.
Es tevi m lu, un tu zini to.
Bet kā tu aizstāvēsi Mariju,
ja nespēj pat nogalināt vērsi?
Labais, Džoakim!
Ak tā? Tu nekad nebūsi tik dižens varonis kā tavs tēvs!
Tā gan bija piez me nevietā.
Aizvāc savu pirkstu no manas sejas.
Tu nebāz savējo! - Es labāk māku bāzt sejā nekā tu!
Tas ir tik dumji un bērnišķ gi.
Džoakim!
Nu nāc, brāl!
Manolo!
Kas ir?
Gribēji bandžo? - Paskatieties uz viņu!
Rokās itāra. Ko dar si?
Mūzika! Esmu tā nobijies!
Es tevi pārmāc šu.
Džoakims!
Vai teicu, ka apguvu ar paukošanu?
Labi. Atrisināsim to vēlāk.
Jebkad. Jebkur.
Tiešām, puiši?
Nē!
Neaizej, Džoakim!
Ja nu atnāk band ti?
Nāk band ti!
Un Džoakims ir aizgājis!
Viss ir zudis
Tr ciet bailēs Šakala armijas varen bas priekšā!
Sievietes un bērni, ejiet uz bazn cu!
V ri, mēs dabūsim Šakala band tus prom!
Kas ir ar mani?
Nav labi.
Klausieties, gļēvuļi!
Š s ir Šakala pras bas!
"Atdodiet savas vistas,
naudu,
bekonu,
burkas,
ūsu vasku."
Šķiet, rakst ts "krāmus", bet domāju - "krājumus".
Jā, dārglietu krājumus.
Nu vienalga, ja atdosiet mums to visu,
tad varbūt nenodedzināsim jūsu pilsētu.
Vēlaties pilsētu? Vispirms būs dar šana ar mani!
Ei, negl teni!
Negribi c n ties ar stu v ru?
Ar patiesi apbr nojamām ūsām!
Džoakims!
Paldies dievam, esi te!
Ņem, paturi šo.
Un šo. Un šo.
Un, ja tas ir par smagu, tad varbūt dod turēt Marijai.
Es esmu Džoakims, kapteiņa Mondragona dēls!
Šonakt Sananhelas pilsētiņu
sargāšu es.
Sagatavojieties sakāvei.
Sadod viņam, Plomo!
Džoakims!
Džoakim!
Kas grib dabūt vēl?
Sadodiet viņam!
Hei, meitēn.
Tu, dumiķi.
Labi, tas nemaz nesāp.
Skaistais varonis!
Viņam ir Mūž gās dz ves ordenis!
Džoakims!
Atkāpties!
Un nekad vairs nenāciet atpakaļ!
Jā! Labāk bēdziet prom!
Tas bija neticami.
Jā, tu tiešām esi varonis.
Varbūt tagad
mēs varam turpināt mūsu sarunu, senjorita Posada?
Marija, lūdzu, piekr ti pilsētas dēļ.
Bez Džoakima
mēs būsim atkar gi no Šakala žēlast bas.
Tu varētu man pastāst t par kādiem no saviem ordeņiem.
Šo dabūju par to, ka ar vienu roku pieņēmu dzemd bas,
bet ar otru c n jos ar lāci - nekas pašs.
Protams, ka viņa izvēlēsies Džoakimu.
Un vai redzējāt tās ūsas?
Tu esi traks?
Marija to dara, lai aizsargātu pilsētu.
Pienākums viņai svar gāks par sirdi. - Jā.
Dz ve dažreiz ir visai skarba.
Izgāzies gan ringā, gan ārpus tā.
Visa Sančesu imene būtu tev v lusies.
Lūdzu, nerunā tā.
Klausies. Tu m li Mariju?
Tad c nies par viņu kā v rietis!
Par vēlu. Džoakims jau viņu bildināja.
Tas ir sts v rietis. - Klusu, Karlos.
Manolo,
ja Marija nepateica Džoakimam "jā",
tad tas noz mēja "nē".
Dēls, ko tu dar si šajā sakarā?
Kad Šakals nozaga kaujā Ksibalbam burvju ordeni,
viņš kļuva par band tu valdnieku.
Bet, kad Ksibalbs to nozaga atpakaļ, Šakals atkal kļuva ievainojams.
Mēs atradām ordeni! Mūž gās dz ves ordeni!
Tas ir Sananhelas pilsētā.
Tu esi drošs? - Es zvēru! Es zvēru!
Skaists varonis to nēsā un aizsargā pilsētu!
Tas izskat jās tieši tā.
Pulcini manus v rus.
Jāsim uz Sananhelu.
Tu esi atgriezies pie manis, ordeni.
Šo dabūju par bāreņu izglābšanu no uguns,
un vēl atgriezos pēc gultiņām un rotaļlietām.
Vēl es izglābu kucēnu, kam bija ērkšķis ķepā.
Un šis - par to, ka man ir visvairāk ordeņu.
Nu, klāt esam.
Paldies par šo informējošo stāst jumu par sevi.
Man tev ir dāvaniņa, Marija.
Tas ir tik m ļi...
Marijai ar m lest bu. Džoakims
Man trūkst vārdu.
Zinu. Vai ne? Ar daudziem tā notiek.
Arlabvakaru, Džoakim.
Pagaidi. Marija.
Jā?
Mana cepur te.
Tu to saglabāji visu šo laiku?
Tas man deva dz vei jēgu.
Kas attiecas uz manu bildinājumu, vai tu vismaz apdomāsi to?
Arlabvakaru, Džoakim.
Jā! Jā, jā, jā!
Džoakim, tu esi apbr nojams!
Jā!
Satiksimies pie tilta r tausmā.
Es nevaru. Mans tēvs ne...
Lūdzu, Marija. Es tevi ļoti lūdzu.
Ja viņi satiksies divatā,
es zaudēšu der bās.
Pal dzi man, vecā draudzene.
Sananhela
Manolo.
Gudri cilvēki saka
Tikai muļķi to sasteidz
Bet es neko nevaru padar t
Esmu iem lējies tev
Bet es neko nevaru padar t
Esmu iem lējies
tev
Lūk, ko es gribēju tev parād t.
Tik skaisti.
Tā, kā tu tagad jūties,
es jūtos ikreiz, kad esmu kopā ar tevi.
Es tev nevaru piedāvāt gredzenu.
Es tev varu dod tikai savu m lest bu.
Ak, Manolo.
Es varbūt neesmu pilsētiņas varonis, Marija,
bet es no visas sirds zvēru,
ka es nemūžam nepārstāšu tevi m lēt.
Un es nemūžam nepārstāšu m lēt v rieti,
kurš spēlē no sirds.
Čūska! - Nē!
Marija!
Nē.
Pal gā!
Ko tu izdar ji, Manolo?
Tur bija čūska un...
Viņa ir mirusi.
Kāpēc tu viņu neaizsargāji?
Marija!
Ak nē. Ak nē!
Tā ir tava vaina! Ej prom!
Vai ar es...
Mana mazā meitiņa.
Ko tu, puis, esi izdar jis?
Ko tu esi izdar jis?
Jāmirst bija man.
Jā. Tiešām.
Nē!
Marija nomira?
Tas nevar būt!
Kas tas par stāstu? Mēs esam bērni!
Debesis raudāja ar lietus asarām.
Manolo devās atpakaļ pēc savas itāras.
Es vairs nekad viņu neredzēšu.
Vai esi drošs?
Tu gribētu atkal redzēt Mariju?
No visas sirds.
Domā, ko saki,
puis.
Vienmēr spēlē no sirds. Marija
No visas sirds.
Labi.
Marija.
Nē!
Ar Manolo?
Kāpēc meksikāņiem tā pat k nāve?
Tās taču nevar būt beigas?
M ļais bērns, tās nav beigas.
Sveicu
Atmiņās glabāto zemē!
Esmu klāt.
Un tieši Mirušo piemiņas dienā.
Kur ir...
Sākumā tev būs grūti noorientēties.
Necenties visu saprast uzreiz.
Sāksim ar tavu vārdu.
Marija Posada!
Tiešām?
Vecāki izvēlas bērniem trakus vārdus.
Un manā sarakstā nav Marijas Posadas.
Nē, nē.
Es meklēju Mariju Posadu.
Mani sauc Manolo Sančess.
Vēl viens Sančess?
Tā imene aug arvien lielāka.
Mana imene! Viņi pal dzēs atrast Mariju!
Vari aizvest pie viņiem?
Ar lielāko prieku atkal apvienošu jauno pāri.
Tikai turies!
Zini, es te esmu gadiem,
gaid dams savu m ļo sirsniņu.
Sveiks, m ļais!
Par agru! Nū!
Atmiņās glabāto zeme bija dz v ga un priekpilna!
Tur viss bija tāpat kā virszemē,
tikai daudz krāsaināks,
daudz skaistāks, l ksmāks!
Un Mirušo piemiņas dienā
tur notika neskaitāmas svin bas un krāšņas parādes.
Re, tava imene ir tur.
Dodies pie viņiem!
Ak jā!
Vēl viens Sančesu vēršu c n tājs.
Tu esi
apbr nojamais Karmelo Sančess!
Es biju slavens,
jo c n jos ar vēršiem bez lakata!
Lakati domāti gļēvuļiem!
Vai pal dzēsi atrast Mariju Posadu?
Katrina var pal dzēt. Viņa pal dz visiem. Pagaidi.
Diženais Horhe Sančess!
Gatavs pakalpot!
Es biju slavens, jo c n jos ar vēršiem
tikai ar vienu roku un vienu kāju.
Rokas un kājas domātas gļēvuļiem!
Tu esi Manolo, itārists.
Jā, tas esmu es.
Zini, kad es biju jaunāks, es vienmēr sapņoju dziedāt operā.
Tiešām?
Bet tu jau zini...
Sančesu vēršu c n tājam neder mūziķa darbs.
Tas pats stāsts.
Viņi izn cināja mūsu sapņus. Smiekl gi.
Viņš te ir nesen. - Viņš man atgādina mani.
Bet nav tik izskat gs.
Bet protams!
Tas ir Luiss "Supermačo" Sančess!
Es biju slavens,
jo c n jos ar trim vēršiem vienlaikus!
Viens vērsis domāts gļēvuļiem!
Vectētiņ! Tas esmu es, Manolo.
Manolo? Man tāds prieks tevi redzēt.
Kāpēc tu apkaunoji imenes vārdu? Spēlēji itāru!
Tu nespēji nogalināt vērsi?
Tu biji klauns.
Piedod, brālēn Čučo.
Esi sveikts mājās, dēls.
Tava māte ļoti priecāsies tevi redzēt.
Mamma?
Manolo?
Mamma.
Manolo!
Man tevis tā trūka.
Ak, dēls, manā sird bija kā izrauts caurums.
Es tevi tik ilgi gaid ju!
Taču ne pietiekami ilgi!
Ko tu te dari?
Esmu te, lai atkal būtu kopā ar savu mūža m lest bu.
Tev patiks Marija, mammu.
Tā noteikti būs.
Manolo, tu izskaties tieši kā tavs tēvs.
Tu esi izaudzis tik izskat gs.
Un es c n jos ar vēršiem, tieši kā tu gribēji.
Es? Vai tu esi traks?
Vai tu neko neesi māc jies no imenes vēstures?
Ko? Bet tētis teica, ka...
Nu tas Karloss.
Lai tikai viņš nonāk šeit, lejā.
Nu ejam, dēls!
Klausieties, tas ir mans dēls Manolo!
Un tās ir tavas mās cas kareives. Viņas c n jās revolūcijas laikā.
Un mēs uzvarējām.
Nevar būt!
Sveiks, brālēn.
Būt kopā ar visu Sančesu imeni
un tevi, mammu.
Tas ir neticami.
Tā ir Katrinas pils.
Es neredzu.
Mežonis.
Nāc, viņa pal dzēs tev atrast manu jauno vedeklu.
Tā ir tik skaista!
Tā ir sta pils!
Mēs vienmēr bijām Katrinas m luļi.
Tu taču zini, kā vēršu c n tāji flirtē ar nāvi.
Tāpēc te ir tik daudz jūsējo.
Katrina r ko visiem lielas Mirušo piemiņas dienas svin bas!
Mežonis.
Pajautā viņai, dēls.
Kundze, vai pal dzēsiet man atrast Mariju Posadu?
Te neviens tev nevar pal dzēt, vēršu c n tāj.
Atmiņās glabāto zemē ir jauns valdnieks!
Jūs jautāsiet - kurš? Niec ba es.
Atkal tu?
Bet Katrina nekad neatdotu savu valst bu tev.
Viņa zaudēja der bās.
Ā. Tā tas varētu būt.
Š zeme beidzot ir mana!
Pateicoties tev, Manolo.
Ko?
Katrina teica, ka Marija apprecēs tevi.
Es teicu, ka Marija apprecēs Džoakimu.
Un, tā kā tevis tur vairs nav,
Marija apprecēs Džoakimu, tikai lai aizsargātu savu m ļo pilsētiņu.
Tā es esmu uzvarējis.
Nē, bet Marija nomira.
Es redzēju.
Ak nē.
Ak jā.
Dēls, kas ir?
Pēc viena čūskas kodiena viņa tikai nonāca bezsamaņā.
Mans c n tājs viegli pamodināja
guļošo skaistuli.
Žēl gā debess. Tas ir br nums!
Paldies
Es esmu... Es esmu...
Dz va.
Prozit.
Viens kodiens? Tava čūska!
Tā man iekoda divreiz!
Tu krāpies!
Tu par to samaksāsi!
Visā manā vald šanas laikā nekur
neviens tā nav runājis ar mani
un palicis dz vs.
Tāpēc jautāšu,
vai tu man draudi, puis?
Es pastāst šu to Katrinai.
Un tad mēs ar tevi tiksim skaidr bā!
Tu nemūžam netiksi viņas valst bā.
Es zinu. Es tur puvu veselu mūž bu.
Nu atvainojiet mani, man jār ko kāzas.
Kas notika?
Paga, kur ir Manolo?
Man žēl, Marija.
Manolo...
Manolo ir miris.
Nē. Tas nevar būt.
Man ļoti žēl, m ļā.
Marija, mums visiem ļoti žēl, ka Manolo ir miris,
bet Džoakims nupat izglāba tev dz v bu.
Saproti? Viņš vienmēr tevi aizsargās.
Ģenerāli, šis nav piemērots br dis.
Lūdzu, izdari to visu labā, meitiņ.
Dari tā, lai viņš paliek.
Vai tu paliksi Sananhelā, ja es tevi precēšu?
Jā, bet tev nav...
Es pieņemu Džoakima bildinājumu.
Ak, jauna m lest ba.
Man jāatrod Katrina! Lūdzu.
Lūdzu, pal dzi man.
Dēls, paliec šeit ar mums.
Vairs nekādu rūpju.
Lielas svin bas ik dienu.
Kopā ar visu Sančesu imeni.
Var ēst čurrosus, cik lien.
Paldies. Bet nē.
Man jābūt kopā ar Mariju.
To es mūžam esmu vēlējies.
Kā gan Manolo tiks atpakaļ?
Viņš ir tur iesprūdis uz mūžiem!
Un Marija apprecēs Džoakimu!
Labi, gribat, lai es turpinu?
Viens bija piln gi skaidrs -
Manolo vajadzēja imenes pal dz bu.
Ja Katrina ir tur, kur puva Ksibalbs...
Tad viņa ir Aizmirsto zemē.
Nē, nē, nē. - Tu paklusē!
Manolo, Aizmirsto zemē var nonākt tikai pa vienu ceļu.
Caur Dvēseļu alu
Došanās turp būtu likteņa izaicināšana!
Nu...
Šodien ir stā diena, lai to dar tu.
Ka es jums saku, viņš ir Sančess!
Sančess!
Tas nav iespējams!
Ei! Lai veicas, mazais Sančes!
Le endārā Dvēseļu ala
saskaņā ar nostāstiem atradās uz Atmiņās glabāto zemes robežas.
Daudzi bija mē inājuši tur nonākt, bet neviens nebija atgriezies.
Vismaz ne sveiks un vesels.
Ak vai, no skat šanās vien jau viss sāp.
Kāpēc tas nevarētu būt Dvēseļu lifts?
Artr ts beidz mani nost!
Vai esam jau galā?
Mums izdevās, dēls.
Ejam! Ko gan jūs gaidāt?
Tu neesi cien gs!
Ei! Artr ts pazudis!
Vectēv!
Mammu!
Manolo!
Dodies labirintā
un nopelni ties bas tikt tiesātam.
Es neredzu viņu! Pacel mani!
Es redzu viņu!
Kur viņš palika?
Ak vai.
Kas ir? Kas notiek?
Viss kārt bā, m ļā. Viņam nekas nekaiš.
Skrien un glāb dz v bu!
Tas bija tik skaisti.
Tu esi nopeln jis,
ka tevi tiesā.
Taču es tevi br dinu.
Neviens mirst gais te nav izgājis cauri.
Marijas dēļ.
Manolo!
Manolo Sančes,
tava sirds ir šķ sta un drosm ga.
Tu ar savējiem dr ksti iet iekšā.
Vairs nekad tā nedari!
Š ir Dvēseļu ala?
Vectēv! Izrādi taču cieņu.
Tas
bija
satriecoši, vec t!
Milz gās akmens bumbas
triecās tev virsū - "bum!", bet tu...
Un tad alas sargs uzradās un teica:
"Es tevi tiesāšu ar šo milz go zobenu."
Atvainojiet. Kungs!
Un tad tu...
tu tiki cauri.
Man jāatrod Katrina.
Katrina?
Piedod, tu nedaudz nokavēji, Manolo.
Paga! Jūs mani paz stat?
Jā. Mēs visus paz stam.
Mēs paz stam Luisu, Karmenu un peļķi.
Kā klājas, peļķe?
Sveika, peļķe.
Tas viss atrodams Dz ves grāmatā.
Paga, kur palikusi mana pieklāj ba?
Nāciet visi iekšā!
Manolo un viņa imene bija pirmie, kas redzēja burvju ūdenskritumus,
kuri sasaista visas valst bas.
Laipni lūdzu Dvēseļu alā!
Tā tik ir ala!
Redzat, cik te daudz sveču?
Katra svece simbolizē kāda dz vi.
Un es esmu jūsu pazem gais, tomēr pārsteidzoši izskat gais
Sveču lējējs!
Es nesaprotu.
Paga! Es kaut ko neizdar ju. Man kaut kas jāizdara.
Skatieties.
Apbr nojami, vai ne?
Tas ir mūsu darbs!
Ar to mēs nodarbojamies!
Skat! Tās sveces simbolizē jūsu pilsētu.
Š - Mariju.
Blakus viņam - Manolo.
Viena ar dz v bas liesmu, otra...
pagalam.
Kamēr kāds dz vais jūs atceras,
jūs mājojat Atmiņās glabāto zemē.
M un žē! - Kas ir?
Šakals devies karagājienā.
Viņš izn cinās tavu pilsētiņu.
Vairs nebūs neviena, kam tevi atcerēties.
Mēs visi būsim aizmirsti.
Lūdzu, Sveču lējēj.
Pal dzi man atgriezties.
Es to nespēju, Manolo.
Svētā čivava!
Labi, labi.
Nu tā, Dz ves grāmatā ir katra cilvēka dz vesstāsts.
Bet Manolo dz vesstāsta lappuses...
ir tukšas!
Tu nedz voji tādu dz vi, kāda tev bija lemta.
Tu raksti pats savu dz vesstāstu!
Vai tas ir labi?
Vai tas noz mē, ka pal dzēsi atrast Katrinu?
Nu, es nedr kstu iejaukties, bet es varētu pamain t likumus.
Pavisam nedaudz.
Galu galā, šodien ir Mirušo piemiņas diena.
Vai ne, grāmata?
Aiziet, darām to.
Es jūs aizved šu pie Katrinas.
Es došos viens. - Viens?
Pagaidi. - Labi.
Es ar došos viens...
Vai dr kstu ko teikt?
...tieši tev blakus.
Īsten bā... - Mums ir jāiet.
"Mums"? Nē! Dāmām turp doties ir b stami!
Neatkāpties! - Pagaidi!
Nepadoties!
Es mē ināju viņus br dināt.
Es uzreiz nožēloju šo lēmumu!
Vai esi drošs, ka esam pareizajā vietā?
Jums, Sančesiem, vajadzētu padomāt, pirms lecat burvju ūdenskritumā.
Ja nu ielecat nepareizajā?
Jūs varētu nonākt Tihuanā.
Šķiet, es tur nomiru.
Laipni lūdzu Aizmirsto zemē.
Skumji, vai ne?
Nabaga rad jumi.
Un, ja nepasteigsimies, tas notiks ar mums.
Ejam.
Te tā ir - Ksibalba pils.
Katrina!
Man ar jums jārunā, kundze!
Manolo?
Kā tu te nokļuvi?
Man nedaudz pal dzēja.
Sveika.
Sveču lējēj. Karmena!
Un Luisa galva?
Lieliski, mans artr ts atgriezies.
Es zinu par der bām.
Ksibalbs krāpās.
Ko? - Jā!
Ar divgalvainu čūsku!
Jums vajadzētu aiztais t ausis.
Ksibalb!
Jā, mana dārgā?
Tu, lepras ēzeļa sānceļu dēls!
Tu krāpies!
Atkal!
Neko tādu es nedar ju.
Ak tā.
Tai pašai savs prāts. Vai divi.
Tas ir nepiedodami! - Beidz!
Es neaizsūt ju to čūsku pie Marijas, un es neiedevu to ordeni Džoakimam!
Kādu ordeni?
To, kuru es viņam neesmu iedevis.
Nekad. Nepavisam. Nemūžam.
Kas ir Džoakims?
Tu iedevi Džoakimam Mūž gās dz ves ordeni?
Jā.
"Mūž gās dz ves ordenis"?
Kurš to nēsā, nemirst un nevar tikt ievainots.
Pal dzēsi, lūdzu, tikt augšā?
Paldies.
Es ar dr kstu iepļaukāt?
Mans dēls nebija to peln jis.
Nu taču, man ir jātiek atpakaļ.
Tas ir tikai god gi.
Lūdzu, Balbij.
"Balbij"?
Nē. Nemūžam.
Labāk piekr ti! - Nē.
Ei, ko teiksi par der bām?
Der bām? - Ja es uzvarēšu,
tu atdosi man dz v bu.
Tev nav nekā, ko es gribētu.
Taču man ir.
Ksibalb, ja tu uzvarēsi, tu varēsi vald t abās valst bās.
Pasaki uzdevumu, jebkādu, un es tevi uzveikšu.
Kas ir? Tev bail zaudēt?
Ko tu dari, puis?
Vai esam vienojušies?
Esam vienojušies.
Saki man, puis, kas tev neļauj nakt aizmigt?
Kas tevi grauž no iekšpuses?
Saki, kādas ir tavas lielākās bailes?
Zinu.
Manolo Sančes!
Tev būs jāuzveic visi vērši,
ko Sančesu imene jebkad ir piebeigusi!
Tie būs tūkstoši!
Visi
vienlaic gi!
Ja tu paveiksi šo uzdevumu,
tu varēsi atkal dz vot.
Taču, ja nespēsi, tu tiksi aizmirsts.
Uz visiem laikiem.
Tas nav iespējams. To nevar paveikt!
Tu to vari!
Jums abiem viss labi?
Nāk Šakals! Un aiz viņa - visa armija!
Br diniet enerāli Posadu.
Es jums sagādāšu vairāk laika.
Kurš nāks pirmais?
Es ien stu
vēršu c n tājus.
Tad nāc un to parādi.
Manolo!
Ej ārā no turienes!
Kas te notiek?
Karlos! - Karmena!
Manolo! Tavs tēvs ir šeit!
Tētis?
Šakals ar v riem ir pie Sananhelas vārtiem!
Nu tas gan ir baigais vērsis.
Marija Posada,
vai tu ņem Džoakimu par savu v ru?
Jā.
Sananhelas dēļ.
Un, Džoakim,
vai tu ņem Mariju par savu sievu?
J...
Ieradies Šakals!
Ordenis. Tas ir pie otrām drēbēm.
Man jāiet.
Džoakims vien gais spēj uzveikt Šakalu.
Mēs varam c n ties kopā, tēt.
Celies augšā un c nies kā Sančess!
Mammu? Ko tu te dari?
Holester ns.
Uzman bu!
Klausieties!
Zinu, ka esat nobijušies, bet paskatieties apkārt.
Vai zināt, ko es redzu? - Nē.
Es redzu lepnus cilvēkus, kas gatavi c n ties par savu m ļoto pilsētu.
Un es redzu, ka katrā no jums ir neizmērojams spēks.
Jā,
pat tev , Pepe.
Š Mirušo piemiņas diena netiks aizmirsta!
Mēs parād sim Šakalam,
ka viņš uzbrūk nepareizai pilsētai.
Sananhela,
es zvēru pie mūsu priekštečiem, ka mēs nekrit sim!
Ne šodien.
Ordenis!
Nekad!
Kas būs ar mani?
Tu esi kā dēls, kura man nekad nav bijis!
Bet esi daudz skaistāka!
Ei, Šakal! Kāpēc neizvēlies kādu pēc sava izmēra?
Jo neviens nav tik liels, vec t.
Kur tu biji?
Paldies dievam, tu esi...
Ei! Kareiv t.
Atdod man to ordeni.
Tūl t pat!
Tas viss ir viena stulba ordeņa dēļ?
Tu ņirgājies?
Tagad ne, Marija. Džoakimam jāc nās.
Džoakims!
Draudziņ, aprunāsimies.
Džoakims!
Džoakim?
Zvērs ir bez samaņas!
Laiks piebeigt.
Jā!
Piebeidz viņu! Piebeidz!
Ko viņš dara?
Vienmēr spēlē no sirds. Marija
Vērsi, es esmu pazem gs
Šovakar es saprotu
Tavas karaliskās asinis nav domātas Lai smiltis greznotu
Tu cietis netaisn bu Un tūkstoši pirms tam
Es atvainošanos piedāvāju
Par vēlu nākušu gan
Es atvainojos
Vērsi, es atvainojos
Manu dziesmu uzklausi
Zini - tā patiesa ir
C n ties mēs esam audzināti gan
Taču pievērs savu laipno sirdi man
Ja tu piedot spēsi
M la mūžam pastāvēs
Ja tu piedot spēsi
M la mūžam pastāvēs
Ja tu piedot spēsi
M la
M la mūžam pastāvēs
Viņam tas izdevās! - Jā, izdevās.
Jā. Nudien.
Bet kā Manolo to paveica?
Viņš ir Sančess.
Ksibalbam nebija taisn ba.
Manolo nebija bail no vēršu c ņām.
Es tev teicu, Sančesi neatvainojas.
Tēt, es...
Taču tu nupat to main ji.
Man bija jābūt labākam tēvam.
Lūdzu, piedod.
Nē.
Tu tikai vēlēji man labāko.
Es tā lepojos ar tevi, dēls.
Es tevi m lu, tēt.
Un tajā br d Manolo uzveica savas lielākās bailes -
būt pašam.
Saskaņā ar senajiem likumiem
mēs tev piešķiram dz v bu.
Esi tur, augšā, uzman gs, dēliņ.
Lūdzu, Šakal,
tikai nedari viņiem pāri.
Jā.
Jā!
Ordenis ir mans!
Ko?
Manolo?
Paturi to, draugs.
Mans tēvs stāsta, tu ien stot vēršu c n tājus.
Es ien stu visus.
Jā. Jā, vec t.
Labi. C nāmies.
Un kur tad tava armija?
Šodien ir Mirušo piemiņas diena, Manolo.
Un šajā dienā mums ir zināma...
R c bas br v ba.
Lai veicas!
Paldies!
Neatkāpties.
Nepadoties!
Viņš to tūl t izdar s!
Mums vajadzētu to čali dabūt savā grupā.
Nu tava kārta!
Labi, es ar skaisti dziedu.
Es teicu: "Tu labi izskaties. Man pat k tavi mati."
Un viņš teica: "Man pat k tavi mati."
Tev kājās mani zābaki?
Man tie labāk piestāv.
Aiziet, m ļumiņ!
Ordenis!
Paldies
Turiet mani!
Šakal!
Mēs atradām ordeni!
Mani biedri.
Atbr vojiet sev zvēru!
?????
Man apnicis spēlēties!
Es tikšu galā ar šo.
Nē, nē! Es tikšu galā!
Vai es teicu, ka es apguvu ar kungfu?
Gana! - Uzmanies!
Laid mani vaļā!
Atdod man ordeni, vai ar tava sieviete samaksās!
V rieši. Cik tipiski!
Atrodi ordeni.
Bet Marija...
Atrodi ordeni.
Es tikšu galā.
Sapratu. Džoakims!
Es tevi izglābšu, mazais Sančes!
Lai veicas, Manolo!
Sadod viņam, mazdēliņ.
Kur tad tu tā dodies?
Man jātiek tur, augšā!
Man bija taisn ba!
Tu esi kļuvis par visu laiku diženāko Sančesu!
Vai gribi uzdejot, senjorita?
Man šķita, tu to nepajautāsi.
T ri labi, itārist.
Tagad tava kārta!
Māsas, uzmanieties!
Glābieties!
Sveika, Marija!
Sveika!
Es paņemšu sev l dzi visu pilsētu!
Vairs nav ēnu, tēt.
Neatkāpties?
Nepadoties.
Manolo, kolonna! - Tūl t.
Nē. Nē!
Ei!
Nepārtrauc c n ties par taisn bu.
Paga, ko?
Manolo!
Uz redzi, brāl.
Ko viņš dara?
Neaizmirsti mani.
Nē!
Šakals ir uzveikts!
Atkāpties!
Manolo?
Tas esmu es, m ļā.
Bet kā tu izdz voji?
Neskatieties uz mani.
Džoakim.
Tu man pieliki ordeni.
Tu biji gatavs ziedot savu dz v bu
manis dēļ.
Man šķita, ka pienācis laiks
būt stam varonim - tādam kā tu, Manolo.
Vai tev viss labi?
Nekad neesmu redzējis skaidrāk kā tagad.
Pienācis laiks pašiem rad t savu ēnu.
Un rakst t savu dz vesstāstu.
Tā Džoakims iemāc jās - lai būtu par stu varoni...
Ir jābūt nesavt gam.
Mums ir vēl kaut kas jāizdara,
dēls.
Vai tu ņem Manolo par savu v ru?
Jā.
Ar Dz ves grāmatas piešķirtajām pilnvarām...
Mēs pasludinām jūs par v ru un sievu.
Jūs varat noskūpst t...
l gavaini?
Viņa būs lieliska Sančesa.
Un šodien bija lieliska
Mirušo piemiņas diena.
Nu ko,
šķiet, tu esi uzvarējusi der bās, m ļā.
Un ar ieguvusi manu sirdi, atkal.
Balbij.
Lūdzu, piedod, m ļā.
Tu esi peln jusi labāku par mani. Es to zinu.
Vai tu kādreiz man piedosi?
Es piedodu.
V riņ, kā būtu ar kādu dziesmiņu?
Lai notiek, Sančesas kundze.
Es palikšu tev l dzās
Pat ja dz ve uz ceļiem nospiestu
Es būšu tas akmens, kas tevi noturēs
Lai vari braši stāvēt tu
Tev krist es neļaušu
Tevi vaļā nelaid šu
Lai kur būtu tu Lai kur būtu tu
Tur būšu ar es
Lai kur būtu tu Lai kur būtu tu
Tur būšu ar es
Sit krūt s dižas sirdis mums Tās nedaudz norāsim
Un sol sim viens otram mēs Ka mūžam
m lēsim
Tev krist es neļaušu
Tevi vaļā nelaid šu
Lai kur būtu tu Lai kur būtu tu
Tur būšu ar es
Lai kur būtu tu
Tur būšu ar es
Lai kur būtu tu Lai kur būtu tu
Tur būšu ar es
Un pasaule turpina griezties,
un rodas jauni stāsti,
cilvēki piedzimst un nomirst,
bet viņi nekad netiek aizmirsti.
Un viena mums zināma paties ba atkal ir izrād jusies patiesa -
ka m lest ba, sta m lest ba,
patiešām ļoti cēla m lest ba
nekad nemirst.
Ak vai, tas mani vienmēr aizkustina.
Labi, bērni, muzeju slēdz ciet.
Autobuss jau ārā gaida.
Uz redzi, jauko kundz t!
Uz redzi, Saša!
Katrina?
Katrina!
Tu nebeidz mani pārsteigt.
M ļā. Tāda kaisle.
Nomirt var katrs.
Šiem bērniem būs drosme dz vot.
Varu derēt, ka tev taisn ba, m ļā.
Ei, rakstiet paši savu dz vesstāstu.
Tulkojusi Laura Hansone